Textad av: BRONSON och Jahakob.
Baserad på verkliga händelser.
1941 bombade japanerna Pearl Harbor.
Den amerikanska flottan var lamslagen.
Tio timmar senare på andra sidan Stilla havet, -
- anfaller de Filippinerna, för att senare invadera öarna.
De amerikanska styrkorna, varav 10.000 amerikaner-
- och 60.000 filippiner, drog sig tillbaka till Bataanhalvön.
Utan en räddande flotta och omgärdade av havet, var de fångade.
Trots löften om det motsatta, bestämde sig president Roosevelt-
- för att först och främst fokusera på Europa och Hitler.
Den här strategin beseglade filippinernas öde-
- och männen som var fångade på Bataanhalvön.
Mot sin vilja flyr general McArthur till Australien, men svär att återvända.
Efter fyra månaders strid utan förnödenheter -
- kapitulerar svältande amerikanska och filippinska trupper inför japanska armén.
Det är det största enskilda nederlaget i amerikansk miltärhistoria.
Oförmögna att hysa 70.000 krigsfångar-
- tvingar japanerna soldaterna till en brutal 10 mil lång marsch.
De som faller ur ledet blir avrättade med bajonett eller skjutna.
15.000 dukar under i det som kom att kallas "Bataans dödsmarsch".
De överlevande krigsfångarna flyttades in i läger, -
- vid O'Donnell, Cabanatuan och Palawan.
De japanska vakterna som ser kapitulation som vanära, behandlar dem brutalt.
Tusentals dör av sjukdomar, svält och misshandel.
Men 1944 vänder stridslyckan.
För varje ny seger avancerar de amerikanska styrkorna.
Och efter varje nederlag blir den japanska armén alltmer desperat.
Underblåsta av propaganda, förmodade de att amerikanerna inte skulle visa någon nåd.
Regeringen i Tokyo uppmuntrade den här rädslan och övertygade folket-
- att de måste försvara landet intill döden.
Den första Augusti, 1944-
- skickar Tokyos krigsdepartement ut ett PM som dikterar-
- de nya riktlinjerna för den japanska armén när det gäller krigsfångar.
Målsättningen är att inte låta någon fly.
Att tillintetgöra alla utan att lämna några spår.
Palawanskt fångläger
- Varför ska vi in i skyddsvärn? - Jag vet inte.
Gå!
Vad gör de?
- THE GREAT RAID -
Följande händelser ägde rum under fem dagar i Januari 1945.
Sjätte Arméns Högkvarter Calasio, Luzon, Filippinerna
DAG 1 27 Januari
Landstigningen i Leytebukten var den största marina operation-
- som någonsin ägt rum i Stilla havet.
Över en kvarts miljon man kom iland.
Redo för den sista framryckningen i Filippinerna.
Jag var en Stanfordstudent som inkallats genom reservofficerskåren.
Jag var inte intresserad av en soldatkarriär.
Jag ville bara göra min del och åka hem till min hustru.
Jag var kapten i sjätte Rangerbataljonen.
Min befälhavare var överstelöjtnant Henry Mucci.
- Är du med i spelet eller? - Funderar på det...
Om du funderar har du redan förlorat.
Ska jag ta av hatten så du kan se mig bättre?
Nej, jag...
Westpointskolade Mucci var en av de driftigaste personer jag mött.
Han tog sig an vad många tyckte var omöjligt.
Uppgiften att lära upp okunniga nykomlingar till en grupp elitsoldater.
Till att börja med fick han färskingarna... Grabbar från landet eller småstäder.
Med lite eller ingen stridserfarenhet.
Sergeant...
- Har du sett överste Mucci? - Ja, han spelar poker.
Bäst att du inte stör honom, jag tror han förlorar.
För helvete...
Löjtnant Foley, ge mig en ny kortlek. Känns som att jag har tur.
När ni stoppar pipan i munnen vet jag att ni ligger illa till!
Överste, jag är klar...
- Vet du vem det där är? - Nej.
- Vakt! - Ja, sir?
Ta reda på vem cowboyen är.
Vi hade spenderat månader på att öva men ingenting hände.
Armén såg på oss som överstens personliga experiment.
Mucci hade bestämt sig för att visa att de hade fel.
- General... - Henry...
Du känner överste White. Det här är major Lapham.
Det här är överstelöjtnant Henry Mucci, befälhavare, sjätte Rangerbataljonen.
Major Lapham deltog i Bataankampanjen.
Han leder gerillaförband här i Luzon.
Gerillan har varit den viktigaste underrättelsetjänsten sen kollapsen.
- Det är en ära. - Tack.
Major Lapham, berätta för överste Mucci vad du berättade för oss.
Åtta kilometer öst om Cabanatuan...
...finns det ett japanskt fångläger med 500 överlevande från dödsmarschen.
Om vi rycker fram mot området, kommer de att mördas, snarare än släppas.
Dessvärre har major Lapham förmodligen rätt.
I Palawan blev 150 krigsfångar infösta i skyddsvärn och brända levande,-
- efter nyheten om McArthurs invasion.
Vår huvudoffensiv går rakt mot det lägret.
Om vi inte stöter på något oväntat så kommer vi att vara i Cabanatuan-
- i slutet av veckan. Det kan vara för sent. Vad säger underrättelsestaben?
De japanska trupprörelserna har blivit allt mer obestämbara.
De retirerar på natten och gömmer sig på dagen för att undkomma våra plan.
Det innebär att vi inte vet var fienden befinner sig.
De är bara 8 mil från våra frontlinjer...
Över 30.000 japaner bara i det området, överste.
Henry, utveckla en plan och lämna till staben imorgon. Jag fattar ett beslut då.
General Kreuger har inte bestämt sig än, så du måste komma på en bra plan.
Spanarna informerar oss vid fem, sen har du tid fram tills morgonen.
Sir, när ni sa att ni skulle följa med på det här uppdraget...
Oroa dig inte, kapten. Du ska leda stormningen, inte jag.
- Hur många vakter finns i lägret? - Kanske så många som 200.
- Några stridsvagnar? - Den här byggnaden verkar dölja något.
- Är det här de bästa bilderna vi har? - Du kommer snart att få allt du behöver.
Det är svårt att bestämma antalet män som behövs, utan detaljerad information.
Dessvärre har vi inte den lyxen, Bob. Du valdes för din flexibilitet.
Du får 24-timmars försprång, löjtnant. Räcker det till att få fram vad han vill ha?
Vi kommer att rapportera till er 08:00 den 29:e.
- Sätt igång. - Ja, sir.
Det svåraste blir sista sträckan. Inget skydd på över 700 meter.
Det är platt som en pannkaka...
Cabanatuan Krigsfångeläger
Hur långt tror du Hewitt har kommit?
Vad spelar det för roll? Japsarna fångar honom snart.
Du kunde tagit med dig något lättuggat...mango eller banan.
...stuvade gravråttor, men jag tänkte...
...att det skulle vara att skämma bort dig.
Är det tandköttet, gör det ont i tänderna?
Det börjar i tandköttet, fortsätter i skallen och slutar i nacken...
Oroa dig inte, det är inte malaria.
Slå dig ner.
Vi har just översatt ett telegram till överste Mori.
McArthur har erövrat de södra öarna. Han är här på Luzon.
Käre gamle Doug. Han kanske solar sig i några dagar-
- för att sedan åka tillbaka till Australien, som han gjorde förra gången.
Informationen är korrekt, jag är inne på kontoret dagligen.
Vi vet inte hur nära McArthur är eller när han når Cabanatuan.
Säg åt mannarna att behålla lugnet och vänta tills vi vet mer.
Ge informatören det här.
De har fångat Hewitt.
Vem vaktar honom?
Den dumme fan kunde inte ens vänta tills det blev mörkt...
Ni ansvarar för det här!
Ni ger upp likt ynkryggar och springer iväg likt hundar!
Han kommer att dö för att ingen av er hade modet att stoppa honom!
Cabanautan 6 kilometer väster om fånglägret
Det är dags...
Jag behöver mat.
Colvin...
...se efter honom.
- Hur mycket? - Fem.
- Du borde inte ha kommit. - Inte du heller.
Vi har inget val, folk är för rädda för att hjälpa oss.
- Hur är det med Margaret? - Bra.
Vakterna har blivit svåra att muta. Vi måste ha mer medicin.
Carlos förhördes av japanerna förra veckan.
De bevakar oss.
Säg åt Margaret att sluta ta risker.
Tror du att hon hör på?
Är det något mer du vill säga henne?
Att hon ska vara rädd om sig.
Det finns lite kinin bland nötterna, ta lite själv.
Du ser inte ut att må bra.
Vem är Margaret?
Hur så?
Han frågade just om henne.
Hon är en amerikansk sköterska som var gift med hans befälhavare.
Han dog i malaria för ett år sedan, i ett annat läger.
- Har majoren ett förhållande med henne? - Vad får dig att tro det?
Inget... Men han lät bekymrad.
Han hade aldrig ett förhållande med henne men han borde haft det.
Hennes man brydde sig aldrig om henne, Gibby brydde sig inte om nåt annat än henne.
- Varför gjorde han inte något åt saken? - Han är en gentleman.
Han skulle aldrig vänsterprassla med någons hustru...jag skulle däremot kunna det.
Var är hon nu?
Hon är fortfarande i Manila och arbetar med motståndsrörelsen.
Vem tror du smugglar in all medicin i lägret?
Manila
Vi hörde rykten att motståndsrörelsen leds av en kvinna.
Vi visste inte att hon var utlänning.
Det här är inte tillräckligt.
Vi kom överens om 300.
Fröken, det finns väldigt lite kinin kvar i Manila.
Det här är värt minst 500.
Hur ska annars dina fångar överleva?
Jag hämtar pengarna.
Vi åker, det är en fälla...
In i lastbilen.
Cora, hoppa in!
Lediga!
Jag är här för att tala om att dassryktena är sanna.
Vi har äntligen fått ett uppdrag som är oss värdiga.
Vi ska ta oss genom frontlinjen, in i japsarnas bakgård-
- och rädda 500 amerikanska krigsfångar.
Det kommer att bli tufft.
En regelrätt stormning som bara kan lyckas med snabbhet, överraskning och eldkraft.
Det är därför ni har blivit utvalda.
Innan ni börjar lyckönska er själva... Ni har inte presterat ett dugg hittills.
Ni är den bäst tränade, minst beprövade bataljonen i den här armén.
Det här är er chans att göra någonting åt det.
Hur ni klarar av de närmsta 48 timmarna kommer att-
- fastställa hur ni bedöms i resten av era liv.
Män, värdiga att tjänstgöra i den här armén, eller...
...en förlägenhet som med tiden glöms bort.
Det är upp till er.
Jag anser det förra... Därför följer jag med på stormningen.
Det finns ingen annan grupp män i armén jag hellre skulle anförtro mitt liv.
Ni är de bäst förberedda soldater det här landet någonsin sänt ut i krig.
Och jag förväntar mig att ni bevisar det!
- Är det förstått? - Ja, sir!
Generalen gillade din plan.
Fattar inte att översten sade "Bär inga gradbeteckningar".
Med sån mustasch ser till och med infödingarna att han är befäl.
Ska jag vara utan hjälm? Jag har den till matlagning, tvättning...
Hjälmen väsnas för mycket ute på fältet.
- Jag hörde inte vad Aldrige sade. - Det gjorde jag.
Aldrige, du är bästa skytten i kompaniet. Har du avfyrat en sån här?
Nej, jag gillar mitt gevär.
Välj ut en laddare...
Lucas.
- Är du säker? - Ja.
Nybörjare...
Har du tid en stund?
Visst, Top.
Jag läste tjänstgöringslistan. Jag är inte inskriven.
Mucci sa att han ville ha med ogifta män, så jag strök dig.
Men du är ju gift.
Jag tror att din fru skulle sakna dig mer än vad min skulle sakna mig.
Det är jag som planerar det här, tvinga mig inte handla mot mina instruktioner.
Jag ber dig bara att vara en klok kompanichef.
Vi har soldater därute som inte ens hört sina första skottsalvor ännu.
Du behöver mig på det här uppdraget, precis som du behöver något mot fotsvampen.
På officersutbildningen var jag fyra veckor från att skickas till Bataan.
Jag stoppades av en visdomstand. Mina vänner hamnade i de där lägren.
Jag kan leva med de här fötterna...
Kanske det, men du kommer att få svårt att leva utan mig.
Okej, jag ska prata med översten.
Tack. Godnatt.
DAG 2 28 Januari
Vi lämnade högkvarteret med väldigt lite information.
Den enda fördelen vi hade var överraskningsmomentet.
Framför oss hade vi två dagars marsch i öppen terräng, bevakad av fienden.
Om en enda japansk spanare såg oss, skulle uppdraget vara över.
Dags att åka!
Alla visste att den ädla idén att rädda fångar inte var av strategiskt värde.
Vi tänkte inte så mycket på det.
Vi skulle rädda dem eller dö på kuppen.
Ska de bara lämna oss här?
Jag fattar inte vad de håller på med.
Ta det här kininet till läkarna, du kan rutinerna, sjukast först.
De retirerar, till och med höjdaren sticker.
Major, Mori sticker också.
Det verkar som du hade rätt. General McArthur har fått de på flykten!
De flyr inte, de har order att slåss till sista man.
- Det är en fälla. - En genomtänkt en!
Går vi härifrån får de en anledning att döda oss.
Sen när behövde de en anledning? Jag sticker innan de ändrar sig!
Hur långt tror du att du kommer? Även om de flyr så är djungeln full av dem.
Vad gör det, vi är väl soldater, eller hur?
- De flesta av oss kan inte ens gå! - Jag bad dig inte att följa med.
- Vad händer med de som blir kvar? - Alla kan inte klara sig, men några kan.
Om vi väntar klarar alla sig, våra trupper kan inte vara långt borta.
Det verkar som du fått en lärljunge, Gibby.
Du kanske skulle lyssna på honom...
Om du går nu gör du inte saken lättare.
Oroa dig inte, jag rymmer inte utan ditt tillstånd.
Den stackaren trodde ändå på Gud.
Om vi inte kan rymma, kan vi lika gärna äta.
Var sitter Mori? Jag ska skita på hans tallrik!
- Var har du lärt dig det? - Jag har inte alltid varit ett helgon.
- Vad är det? - De här ransonerna var till oss.
De svälte oss avsiktligt.
Se till att de på sjukhuset också får lite.
Försiktigt Red, din mage är inte van.
Jag bryr mig inte, det känns som att suga på Rita Hayworths bröst!
Jag tycker snarare Mae West.
Japankontrollerat område 48 kilometer från fånglägret
- Vad är det, Top? - Japsarna var här för ett par timmar sen.
De måste ha gömt sig för våra plan.
Vi vet inte var de är, så vi kan leta lite innan vi fortsätter.
De flyr, kapten. Det är allt vi behöver veta.
Plutoner, dags att gå!
Du ser lite ostadig ut, Bob.
Inget ett par nya stövlar inte fixar.
Han kan vara en jobbig jävel, det vet jag.
- Men det finns en orsak till galenskapen. - Det är hans bataljon...
Jäklar!
Vi kan inte fastna här.
De är nog på väg mot lägret. Floden förgrenas 800 meter österut.
Där kanske finns en bro så vi kommer förbi konvojen.
Japanerna övervakar en sådan flodåder.
Jag tycker att vi kollar det. Den här trafiken minskar inte.
1941 ansågs Manila vara orientens pärla.
En internationell stad, där folk från hela världen bodde.
Allt det förändrades när japanerna tog över.
De tyckte att de erövrade filippinerna skulle göra som de blev tillsagda.
De som inte lydde fängslades, torterades eller avrättades.
Vilket gjorde bandet mellan filippiner och amerikaner starkare.
Motståndet växte i landet.
1945 hade hundratals gått med i motståndsrörelsen.
De har övervakat dig i veckor.
Japanerna har förhört oss förut. Det behöver inte betyda något.
De vet att amerikanerna närmar sig och att vi kan bevisa deras krigsförbrytelser.
Don Antonio har rätt...
Det här var inte som förut. Nu vet de vad endast en informatör kunnat säga.
Varför släppte de dig då?
Ledsen Carlos, men om du är oroad får du gärna åka.
Jag blir inte besviken... Jag blir inte besviken på någon av er.
Jag flyr bara om alla gör det. Det vet ni.
Jag kan inte fly, inte så länge det finns fångar kvar i Cabanatuan.
- Margaret, jag har träffat Daniel. - Hur är det med honom?
Han såg inte frisk ut. Han har nog fått malaria igen.
Jag vet att min far vill vänta, men då är det för sent för Daniel.
Nej, din far har rätt, det är för riskabelt.
- Lyssna inte på mig... - Vi träffas utanför sjukhuset, som vanligt.
Jag måste gå...
Det var tack vare mig du träffade Margaret.
Visst...
När jag kollar på himlen så här, kunde jag varit var som helst i världen.
- Var är du nu? - Halvvägs genom djungeln.
Jag bröt mot dina order och nu är jag bara en bit ifrån civilisationen.
- Skåla för mig när du kommer fram. - Vad vill du att jag säger Margaret?
Om hon fortfarande är intresserad...
Om hon inte är det, då friar jag själv... Och vet du vad?
Du får vara bestman eftersom du inte lär rymma med henne.
Om jag hade någon som henne väntandes utanför en öppen grind...
- De där tillhör inte Armén... - Det är militärens specialstyrka.
Ge dem inte det nöjet!
De är snart döda.
Stred ni i Bataan, major?
Ni var befälhavare över en bataljon infanterister vid Mamalifloden?
Ni kan få mitt namn, rang och id-nummer.
Vi hittade de här i er barack.
Jag förmodar att de smugglades in av Filippinska motståndsrörelsen.
Det står: "Hav förtröstan, McArthur kommer".
- Vi har levt på såna rykten i tre år. - Fast nu är de sanna...
Era styrkor återtar Filippinerna inom några veckor.
- Varför berättar ni det här? - För att väntan inte är lång.
Ni har högst rang.
Om ni hjälper mig hålla ordning, kan jag göra er tid här uthärdlig.
Men om någon försöker fly, kommer jag att döda tio andra.
- Är ni gift, major? - Nej.
Men ni har en anledning att överleva kriget?
Jag vill vara med när ni kapitulerar...
Var det allt?
Rizal Bron 18 kilometer från lägret
Verkar som de är på väg mot Balincarin. Där vi ska sammanstråla med spanarna.
Helvete...
Det var de sista, jag kan inte se fler.
- Inte nu i alla fall. - Nu slösar vi inte bort mer tid.
Vi ligger redan två timmar efter.
Kom nu.
DAG 3 29 Januari
Dåliga nyheter...Wittinghill tror att du har elakartad malaria.
- Hur lång tid har jag kvar? - Tre-fyra dagar, utan kinin.
Han vill skicka dig till Sankt Pers sjuksal.
- Du är närmast anhörig nu. - Jag skojar inte.
Om du dör... Vad hindrar då mig från att sticka?
Du vet vad Nagai sade...
- Ställ inte till det, kriget är snart över. - Jag tror inte på Nagai.
Vad är det du inte tror på? Att tio dör om en flyr?
Det är anledningen till att jag inte lärt känna någon här.
Dig har jag däremot aldrig blivit av med.
Håll ut nu, kompis. Tänk på allt du har att se fram emot.
Tänk på Margaret i en genomskinlig négligé...på din rygg.
- Kommer du nånsin att lägga av? - Nej.
Kom igen nu, din jäkel. Bli frisk.
Sjukhuset i Manila
Tjugo av det här, tack.
Tack.
De mördade Cora.
Jag är förföljd.
Bakom oss...i brun väst.
- Är han ensam? - Jag tror det.
Jag måste hjälpa dig härifrån.
Kininet ligger i påsen. Packa dina saker...
- Nej, jag tänker inte... - Mina, fly!
Försök att föra medicinen till Cabanatuan. Annars...bege dig mot bergen.
- Hur ska du klara dig då? - Tänk inte på mig.
Vad gör du?
Balincarin...
Allt säkrat...vad är det, Top?
Stridsvagnar...
Hämta översten.
Vänta lite, jag går i förväg.
- Kapten Pajota. - Överstelöjtnant Henry Mucci.
- Vad har hänt? - Japanerna kom hit igår, med stridsvagnar.
För att bestraffa de som hjälpte mina män.
Över 100 dödades.
Spanarna...
- Kompanichefen? - Följ med mig...
Lägret är uppdelat i rutor, vi har bara sett fångar i sydöst.
Vaktbarackerna finns i det här området. Det står vaktposter i tornen.
Två vid grindarna, fem i vakthusen.
Vi har inget exakt antal, de kan vara mellan 50 och 100 man.
- Det här är inte tillräckligt, sir. - Tillräckligt till vad?
Vi kan bryta igenom, men det är stor skillnad på 50 och 100 man.
Man kan inte alltid vara säker, ibland måste man gissa.
Om vi hamnar i eldstrid därinne, kommer många av de vi tänker rädda att dö.
Löjtnant Able, vi har tolv timmar kvar. Kan ni ordna en mer detaljerad rapport?
Det blir knepigt... All öppen terräng i fullt dagsljus.
- Vi behöver mer tid så de kan komma nära. - Inga fler fördröjningar!
De stackarna har fått tre års fördröjningar. Vi håller oss till din plan, Bob.
Med all respekt, sir... Ni valde mig för att jag var flexibel.
Under såna omständigheter kan jag inte garantera fångarnas säkerhet.
Sir, ni måste nog fördröja.
Varför det?
En japansk konvoj färdas norrut, de kommer att passera rakt framför lägret ikväll.
- Var fick ni den här informationen? - Från våra spioner i Cabanatuan.
Är det fakta eller djungeltelegrafen?
Det var djungeltelegrafen som talade om för mig att ni skulle komma hit idag.
Sätt vårt eget folk på det här. Som det ser ut nu, ger vi oss av inatt.
Ni hörde, gör det ni ska...
Har du tid en stund? Jag vill diskutera planen.
Mina män har iakttagit lägret i tre år. Vi hade tänkt storma det själva.
- Varför gjorde ni inte det? - De flesta fångarna är sjuka krymplingar.
De friska förs till arbetsläger i Japan.
Om vi räddar dem... Hur ska vi vårda dem?
Hur tänkte du förflytta dem från lägret?
- I dragkärror... - Du har inte kärror till 500 fångar.
Ge mig 24 timmar, så har jag...
Men, du måste övertyga din överste att flytta till en annan by.
Det är inte säkert här.
Vilken by föreslår du?
Ursäkta ifall jag gick över gränsen förut.
- Jag pratade precis med kapten Pajota... - Vi väntar 24 timmar, meddela Kreuger...
- Det var allt. - Ja, sir.
- Margaret Utinsky? - Ja...
- Du arbetar på sjukhuset i Manila? - Hur så?
Jag är japansk militärpolis, var snäll och följ med mig.
- Utinsky är ett tyskt namn? - Litauiskt...
- Du är född i Litauen? - Kovno.
- Du pratar bra engelska. - Jag har växt upp i Kanada.
Har du ett pass som bekräftar att du är Litauer?
- Mina papper finns i lägenheten, jag kan... - Kan jag få dina nycklar?
- Jag kan hämta dem åt dig. - Dina nycklar...
Japans Operationsbas Manila
- Varför blev du kvar här när kriget kom? - Jag är sköterska, jag ville hjälpa folk.
- Tror du att folket vill ha Amerikas hjälp? - Jag är Litauer, inte amerikan.
- Ditt pass är förfalskat. - Jag har rest överallt med det passet.
- Känner du en kvinna vid namn Mina? - Nej.
Imorse överföll du en man, som förföljde henne.
Jag blev själv överfallen. Om det är det du menar?
Mina är medlem i Filippinska motståndsrörelsen.
Hon och hennes far är ansvariga för...
...att ha stulit många saker, från sårade Japanska soldater.
Och smugglat in det till Amerikanska krigsfångar.
Jag är medborgare i ett neutralt land, och har inget samröre med motståndsrörelser...
...eller med Amerikanska krigsfångar.
- Är det här din bibel? - Vet inte... Tog du den från min lägenhet?
Du har varit gift med ett Amerikanskt befäl.
Jag har aldrig varit gift.
Vem är den här mannen?
Din make?
Din älskare?
Nej.
Men du har ett fotografi på honom i din bibel.
- Varför måste vi gräva skyddsvärn? - Vet inte...
Från Manila.
Vill ni sitta, major?
Lite vatten?
Tror era läkare att de kan bota er?
Om de hade tillgång till medicin, kanske...
De kunde föra er till ett japanskt sjukhus. Våra läkare skulle kunna rädda ert liv.
Varför skulle ni vilja rädda mitt liv?
Känner ni henne?
Jag kände henne flyktigt. Hur så?
Hon påstår att hon kände er väl. Hon påstår...
...att hon stannade på Filippinerna för att kunna vara nära er.
Det tror jag inte. Jag gjorde inte något intryck på henne.
Hon gjorde tydligen intryck på er. Vill ni träffa henne igen?
Vad rör det er?
Den här kvinnan är ledare för motståndsrörelsen i Manila.
Ansvarig för insmuggling av stulen medicin till det här lägret.
Om ni förmår henne att erkänna och ge oss namnen på medbrottslingarna...
... garanterar jag er frihet att lämna Filippinerna tillsammans.
Och om jag inte...?
Då återförs ni till fältsjukhuset, för att dö...
- Jag antar att hon fick samma erbjudande? - Det vet jag inget om.
Hon måste ha tackat nej, annars hade jag inte stått här nu.
Jag erbjuder er en framtid, major...
Min framtid ligger inte i era händer...